Císař Karel IV. Postrach světa
    recenze knihy
	Karel IV. - český král, římský císař, nositel mnoha jiných titulů a přes svůj částečně cizí etnický původ vítěz ankety Největší Čech (2005). O jeho osobě, vládě, politické koncepci i lucemburském kulturním dědictví, byly napsány knihy, pořádány výstavy a natočeny dokumentární i hrané filmy. Cestování po jím založených hradech či takových, kde pobýval, by stálo mnoho času a totéž lze napsat o četbě „karlovských“ publikací. Přesto vznikají další a letos vydaná v českém překladu je biografie Císař Karel IV. Postrach světa.
	Olaf B. Rader (Humboldtova univerzita Berlín) přistoupil ke kritické analýze archivních pramenů a ve třech obsáhlých kapitolách, ohraničených prologem i epilogem, rozdělených do jedenácti podkapitol (4, 5, 2), popisně bohatým stylem objektivně hodnotí Karlovu mocenskou politiku a na panovníka nahlíží komplexním způsobem. Chronologicky sleduje jeho životní pouť i politickou dráhu v prostředí vojenských ležení, hradů, měst, panovnických dvorů či výkonné (během své vlády Karel nechal vydat cca 30 000 listin, z nichž 10 000 je dochováno) císařské kanceláře. Osobnost panovníka pevně „vkládá“ do soudobé duchovní i světské mentality či symboliky a zároveň z Otce vlasti snímá klišé krále – mírotvůrce, sjednotitele středověké Evropy popř. průkopníka moderní diplomacie.
Rader dokazuje, že Karel prožil složité dětství i jinošství - to jej formovalo do pozice významného a zároveň rozporuplného vladaře, který, pokud to situace a dynastické zájmy vyžadovaly, neváhal válčit a z ekonomických důvodů „zavíral oči“ nad židovskými pogromy. Autor podrobně analyzuje předivo společenských vztahů mezi panovnickými dynastiemi, které pro Karla vyústily v postupné soužití se čtyřmi ženami, rivalitu mezi rody Lucemburků, Habsburků, Wittelsbachů aj., která pro císařovy potomky a příbuzné jejich vlastním přičiněním dopadla tragicky či symptomy politické a ekonomické krize v závěru vlády císaře a krále Karla IV. s trefně položenou otázkou - proč nejvýznamnější panovník vrcholného středověku pouze potvrzoval mocenský a sociální status quo a neměl odvahu či vůli uskutečnit potřebné reformy, kterými tak mohl zabránit vývoji směřujícímu k husitskému hnutí?
Autor také podrobně zkoumá intelektuální potenciál a kulturní mecenát Karlovy doby, vždyť Karlova Univerzita, Karlův most, hrad Karlštejn či Nové Město Pražské významem přesahují plynoucí čas. Totéž platí o Mistru Třeboňského oltáře, jehož hlavní dílo Rader považuje (byť vzniklo až v době vlády Václava IV. kolem roku 1380) za vrchol tzv. krásného slohu a duchovní symbol doby, která posléze vyústila v ekonomický a společenský sestup.
V závěru publikace autor popisuje Karlův skon, obřadnictví související s pohřbem císaře a panovníkův tzv. druhý život. Informacemi o filmech - Steklého Slasti otce vlasti (1969) či Podskalského Noc na Karlštejně (1973) - potvrzuje důkladnou badatelskou orientaci i v popkultuře mimo prostor německy mluvících zemí. Rader je nepřesný pouze v souvislostech s přesahy do období novověku a dějin 20. století – atentát na zastupujícího říšského protektora Reinharda Heydricha, údajně stiženého kletbou královské koruny, byl vykonán 27. května 1942, nikoliv o den dříve a mezi sedmadvaceti muži, popravenými 21. června 1621 bylo sedmnáct měšťanů – autor však uvádí pouze tři, usmrcené oběšením. Omylu se zřejmě dopustil chybným časovým posunem středověké zvyklosti, která zakazovala příslušníka panského či rytířského stavu popravit jinak než stětím, v 17. století takové pravidlo již neplatilo. To nic nemění na faktu, že Raderův Císař Karel IV. Postrach světa náleží mezi nejlepší monografie napsané o vítězi ankety Největší Čech, který etnicky ani dynasticky Čechem nebyl.                                                 
Olaf B. Rader: Císař Karel IV. Postrach světa, ISBN: 978-80-257-4953-1, 448 str., edice Ecce Homo – sv. 36, 1. vyd., Nakladatelství Argo – Praha, rok 2026.  
Autor textu: Stanislav Vaněk